Liturgy of St. John Chrysostom - Norwegian

Den ortodokse kirkes liturgiske døgn preges særlig av tre gudstjenester: aften (vesper), morgen (matutin) og middag (liturgien).

''Før enhver høytid og søndag (oppstandelsesdagen) forenes vesper og matutin til èn gudstjeneste: allnatts vigilien. Slik kalles denne gudstjenesten ettersom de kristne i gammel tid virkelig tilbragte hele natten igjennom i bønn og lovsang. Fremdeles gjøres dette i noen av våre klostre.''

1.del: Vesperen:
Vesperen forteller om Den Treenige Guds ære og herlighet, slik dette kommer til uttrykk i skapelsen av verden og mennesket, de første menneskenes (Adam og Eva) salige tilstand i paradiset, deres syndefall og fordrivelse fra paradiset.

Gudstjenesten starter med prestens proklamasjon:

Ære være den hellige og vesensène og levendegjørende  og udelelige Treenighet, nå og alltid og i all evighet.

Deretter den trefoldige oppfordringen om å tilbe Kristus som vår Gud:

Kom, la oss tilbe Gud, vår Konge.

Kom, la oss falle ned og tilbe Kristus, vår Gud og Konge.

Kom, la oss falle ned og tilbe Kristus selv, vår Konge og vår Gud.

Som respons på dette, synger menigheten eller koret en psalme av David som lovpriser Gud som verdens Skaper.

Psalme 103: (utvalgte vers)
Velsign, min sjel, Herren! Velsignet er Du, Herre. Velsign, min sjel, Herren. Herre, min Gud, Du er såre stor. I høyhet og her­lighet har Du kledt Deg. Velsignet er Du, Herre. Vannene stod over fjellene. Veldige er Dine gjerninger, Herre. For Din tordens røst fòr de hastig bort. Veldige er Dine gjerninger, Herre. Med visdom har Du skapt allting. Ære være Deg, Herre, som har skapt all­ting, som har skapt alle ting.

Mens psalmen synges går presten med røkelse og diakonen med tent lys gjennom hele kirken og spreder symbolet på Guds Ånds nåde for alle tilstedeværende.

''Etter denne tilrøkingen stenges kongeporten i ikonostasen. Det symboliserer våre stamfedres fordrivelse fra paradis, da porten til paradis ble stengt og mennesket ikke lenger hadde vei til himlenes rike.''

Den påfølgende bønne-rekken (ektenien eller litaniet) starter med å be til Herren om den miskunn og nåde som mennesket mistet i syndefallet.

Det store fredslitaniet.
Videre følger visse vers fra Davids psalmer (1, 2 og 3), som atter minner oss om det tapte paradis, og oppfordrer enhver til å være på vakt mot synden:

1.antifon:
Salig er den mann som ikke vandrer i de ugudeliges råd.

Refreng: Halleluja, halleluja, hal­leluja.

men de ugudeliges vei går til grunne.
 * For Herren kjenner de rettferdiges vei,


 * Tjen Herren med frykt og juble med beven.


 * Stå opp, Herre, frels meg, min Gud.


 * Salige er alle de som tar sin tilflukt til Ham.


 * Herren hører frelsen til, over Ditt folk være Din velsignelse.


 * Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden.


 * Nå og alltid og i all evighet. Amen.

Lite litani.
Sorgen over tapet av denne salighet får oss til å rope med Adam, idet menigheten eller koret synger:

Nødrop-psalmen:
Herre, jeg roper til Deg, Hør Du meg. Hør Du meg, Herre. Herre jeg roper til Deg, hør Du meg. Giv akt på mitt bønnerop, nå når jeg roper til Deg. Hør Du meg Herre. La min bønn gjelde som et røkoffer for Deg, og mine løftede hender som et aften-offer. Hør Du meg, Herre.

(Her følger en rekke vers (stikirer) knyttet til den enkelte dags tema. Det siste av disse kalles for Theotokion, fordi det er om Guds Mor, og enkelte av de mest høytidelige kalles Dogmàtikon, fordi det er en utleggelse av dogmet om Guds inkarnasjon i Jesus Kristus.)

''Imens åpnes Kongeporten og presten med røkelse skrider høytidelig inn med røkelseskaret høyt hevet. Koret synger hymnen''

Fos hilarion.
Milde lys fra den hellige, salige, udødelige og himmelske Faderens hellige her­lighet: Jesus Kristus. Kommet til solnedgangen skuer vi aftenlyset og lovpriser vår Gud: Fader, Sønn og Hellig­ånd. Deg tilkommer alltid fromme røsters lovsang. O Guds Sønn som gir oss liv, derfor ærer også verden Deg!

Prokimen:
6. tone: (aften til søndag):

Herren er Konge og har kledt seg i herlighet.

Om det er aften til høytidsdag, leses her tre utdrag fra det gamle testamente (paremier) som tjener som gåtefulle forutsigelser eller lignelser om det som feires.

Aftenlitaniet.
''Aften til store høytider forrettes her "litia". Det er en ekstra bønnegudstjeneste som oftest forrettes i kirkens forrom eller utendørs, med forsterkede bønner for land og folk og lokalsamfunn, menighet eller kloster, om fred og fruktbarhet og gode tider. Den ender opp i velsignelse av fem brød, vin, olje og korn.''

Apostika/efterversene
Her følger Simeons sang som en forkynnelse av at oppfyllelsen av løftene til forfedrene er nær:

Nå lar Du Din tjener fare herfra i fred, o Herre, etter Ditt ord; for mine øyne har sett Din frelse, som Du har beredt for alle folks åsyn, et lys til åpenbarelse for hedningene, og en herlighet for Ditt folk Israel.

(Eventuelt dagens tropar.)

Eller engelens hilsen til Jomfru Maria i Nasaret:

Gudføderske og Jomfru, fryd deg, Maria full av nåde, Herren er med deg; velsignet er du blandt kvinner, og velsignet er ditt livs frukt, for du fødte våre sjelers Frelser.

Herrens navn være velsignet fra nå av og til evig tid. (3g)

Og presten lar gleden over dette få bre seg gjennom velsignelsen:

Herrens velsignelse være over dere ved Hans nåde og kjærlighet til menneskene!

2. del: MATUTIN.
Ære være Gud i det høyeste og fred på jorden, blant menneskene god vilje. (3 ganger)

Herre, opplat mine lepper, og min munn skal forkynne Din pris. (2 ganger).

Hexapsalmen
''slik kalles en gruppe på seks psalmer (3, 37, 62, 87, 102 og 142) som vekselvis uttrykker sorg og anger over synd (37, 87 og 142) og håp om Guds miskunn og frelse (3, 62 og 102). Mens de tre siste leses, står presten i stille bønn foran den hellige dør, sliksom i forbønn hos Gud.''

Etter psalmene følger den store fredsektenien, som følges av refrenget:

Herren er Gud og har vist seg for oss, velsignet være Han som kommer i Herrens navn.

Dagens tropar med utlegning av gudstjenestens tema.

(Her er videre plass for to eller tre kathismer. Slik kalles hver av de tyve delene Psalteret er oppdelt i, og som leses ifølge en bestemt ordning. Kathisma kommer av det greske ordet for "å sitte", og betyr at man kan sitte under denne delen av gudstjenesten.)

Denne delen av gudstjenesten som består av lengre lesninger, avbrutt kun av korte lovprisninger av Kristus, minner oss om den tid da Han levde på jorden og kun var kjent av noen få.

''Andre del av matutin består av ihukommelse og forherligelse av høytidsdagens feirede person eller hendelse. Etter kathismene tennes alle lampene, de hellige dørene åpnes og presten tilrøker alterbordet, hele alterrummet, stiger ut i kirkerummet og fyller det hele med velduft. Samtidig synger koret polyeleion (som er gresk og betyr "stor miskunn").''

POLYELEION
Lovpris Herrens navn, lovpris det, Herrens tjenere.

Halleluja, halleluja, halleluja.

Velsignet er Herren fra Sion, Han som bor i Jerusalem. Halleluja, halleluja, halle­luja.

Bekjenn deg til Herren, for Han er god og Hans miskunn varer evindelig. Halleluja, halleluja, halleluja. Bekjenn deg til himlenes Gud, for Hans miskunnhet varer evindelig. Halleluja, halleluja, halleluja.

''Er det en stor høytid, finnes høytidsikonet plassert på en pult midt i kirken. Presten stiller seg her med røkelsen, mens lysbæreren står midt imot. En høyloving (megalynarion) synges til ære for høytidens feirede person eller hendelse. Mens sangen synges tre ganger, går prest og lysbærer tre ganger rundt ikonet og tilrøker.''

Megalynarion hvis høytid.
Er det søndags-vigilie, synges følgende troparer til ære for Kristi strålende oppstandelse:

Oppstandelsestroparer hvis søndag:
Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud.

Englenes flokk ble forundret, da den så Deg blant de døde, men Du tilintetgjorde dødens makt, o Frelser, og oppreiste Adam med Deg, og befridde alle fra dødsriket

Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud.

Hvorfor blande medlidenhets tårer med myrra, o disipler? Den strålende engel forkynner fra graven for kvinnene med myrra: Se, her er graven og forstå: Frelseren har stått opp fra graven.

Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud.

Årle morgen ilte kvinnene med myrra gråtende til Din grav, men straks stod engelen for dem og sa: Klagens tid er forbi, gråt ikke mer, men forkynn heller oppstandelsen for apostlene Hans.

Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud.

Kvinnene kom gråtende med myrra til Din grav, o Frelser, men engelen talte til dem og sa: Hvorfor søke etter Den levende blant de døde? Han er jo Gud og har stått opp fra graven.

Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden.

Vi tilber Faderen og Hans Sønn og Hellig Ånd, den Hellige Treenighet i ett vesen synger vi for med serafer: Hellig, Hellig, Hellig er Du, Herre!

Nå og alltid og i all evighet. Amen.

Da du fødte Livets Giver befridde du Adam fra synden, o Jomfru, og Eva gav du glede istedet for den bitre sorg, og de som var falt fra livet, ble ført tilbake igjen av Ham du fødte, som er Gud og menneske.

Halleluja, halleluja, halleluja, ære være Deg, Gud.

Etter megalynarion eller oppstandelsestroparene synges antifoner (vekselsang). Der er antifoner i alle kirketonene, men ofte høres denne i 4.tone:

Helt fra min ungdom har lidenskapene revet i meg, men kom Du meg til hjelp og frels meg, Frelser min.

Alle de som hater Sion blir gjort til skamme av Herren, likesom halm i ild skal de forgå.

Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden,

nå og alltid og i all evighet. Amen.

Ved Helligånden blir hver en sjel levende, og ved renhet opphøyes den og opplyses ved den hellige Treenighets mysterium.

Her følger prokimen, som er innledningsvers til evangelielesningen:

Prokimner til søndag morgen:
I. Nå vil jeg stå opp, sier Herren,

jeg vil gi frelse til dem som lengter etter den.

II. Stå opp, Herre min Gud, som Du har for­kynt,

og folkene skal samles omkring Deg.

III. Forkynn blant hedningene at Herren er konge,

for Han har grunnfestet verden så den ikke kan rokkes.

IV. Reis Deg opp, Herre, og hjelp oss,

og utfri oss for Ditt navns skyld.

V. Stå opp, Herre min Gud, løft opp Din hånd, for Du hersker i evighet.

VI. Herre, oppreis Din kraft, og kom oss til frelse.

VII. Stå opp, Herre min Gud, løft opp Din hånd,

glem ikke de elendige evindelig.

VIII. Herren er konge evindelig.

Din Gud, Sion, fra slekt til slekt.

Evangelium.
Er det søndags-vigilie, leses en av elleve avsnitt fra evangeliene om Kristi oppstandelse.

Deretter synges i 6.tone (om søndag):

Vi har sett Kristi oppstandelse, la oss tilbe den hellige Herren Jesus, som alene er uten synd. Ditt kors ærer vi, o Kriste, og Din hellige oppstandelse besynger og forherliger vi, for Du er vår Gud, og foruten Deg kjenner vi ingen. Ditt navn påkaller vi. Kom alle troende, la oss bøye oss for Kristi hellige oppstandelse: Se, ved korset har det kommet glede til hele verden. La oss alltid takke Herren, og besynge Hans oppstandelse, for Han utholdt korsfestelsen og med døden tilintetgjorde Han døden.


 * Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden.
 * Lytt til apostlenes forbønner, og utvisk, Du Barmhjertige, våre overtredelsers mangfold.
 * Nå og alltid og i all evighet. Amen.
 * Lytt til Gudføderskens forbønner og utvisk, Du Barmhjertige, våre overtredelsers mangfold.
 * Forbarme Deg over meg, Gud, etter Din store miskunnhet, utslett mine overtredel­se, etter Din store barmhjertighet.

Jesus stod opp fra graven, som Han forutsa, og har gitt oss evig liv og stor miskunnhet.

De tilstedeværende kommer frem, bøyer seg og kysser evangelieboken i venerasjon for Guds Ord, som var det Frelseren Jesus Kristus selv.

''Her starter kanon. Det er en tekst byggert over de s.k. bibelske odene. Det er ni slike i alt, og de beskriver viktige hendelser i frelseshistorien, fra Israels gang over Rødehavet til Jomfru Marias lovsang over budskapet om Frelserens komme.''

Kanon:
til 9.ode synges Jomfru Marias lovsang:

Min sjel opphøyer Herren, og min ånd fryder seg i Gud, min frelser.

refreng: Høyere æret enn kjeruber og uendelig mere herlig enn serafer, du som urørt fødte Guds Ord, sanne Gudføderske, deg høylover vi.

For Han har sett til sin ringe tjenerinne, og fra nu av skal alle slekter prise meg salig.

For Han har gjort store ting imot meg, Han den mektige, og hellig er Hans navn, og Hans miskunn er fra slekt til slekt over dem som frykter Ham.

Han har gjort veldige verk med sin arm, og Han spredte dem som var overmodige i sitt hjertes tanker.

Han støtte stormenn fra deres høyseter, og opphøyet de små, hungrige mettet Han med gode gaver og rikmenn lot Han gå bort med tomme hender.

Han tok seg av Israel, sin tjener, for å komme miskunn i hu, således som Han talte til våre fedre, mot Abraham og Hans ætt til evig tid.

Etter at kanon er ferdig, oppfordres menigheten til å lovprise Herren: Hellig er Herren vår Gud!

Og koret synger utvalgte vers fra Psalteret (148, 149 og 150):

Lovprisnings-psalmene:
Alt som har ånde, lovpris Herren, lov Herren fra himmelen, lov Ham i det høyeste. Deg tilkommer lovsang, o Gud. Lov Ham, alle Hans engler, lov Ham, all Hans hær, Deg tilkom­mer lovsang, o Gud.

Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden,

nå og alltid og i all evighet. Amen.

Og avslutter med sang til ære for Guds Mor:

Høyt velsignet er du, Gudføderske og Jomfru, for Han som gjennom deg ble menneske, tilfangetok Hades, kalte Adam tilbake, opphevet forbannelsen og befridde Eva, døden Han dødet og oss gav Han liv. Derfor roper vi og synger: Lovet være Du, Kriste vår Gud som i Din godhet gjorde dette. Ære være Deg!

Og presten innleder

Den store lovsangen:
med ordene:

Ære være Deg som har vist oss lyset!

Og koret synger:

Ære være Gud i det høyeste og fred på jorden, blant menneskene god vilje. Vi lover Deg, vi velsigner Deg, vi tilber Deg, vi ærer Deg og vi takker Deg for Din store herlighet. Herre, himlenes Konge, Gud, allmektige Fader. Herre, enbårne Sønn, Jesus Kristus, og Hellige Ånd. Herre Gud, Guds Lam, Faderens Sønn, Du som tar bort verdens synd, forbarme Deg over oss, Du som tar bort verdens synd, ta imot vår bønn, Du som sitter ved Faderens høyre side, forbarme Deg over oss. For Du alene er hellig, Du alene er Herre, Jesus Kristus, til Gud Faders ære, Amen.

Hver dag vil jeg velsigne Deg og lovprise Ditt navn evindelig. Verdige, Herre, å bevare oss denne dagen uten synd. Velsignet er Du, Herre, våre fedres Gud, og lovet og forherliget er Ditt navn i evighet. Amen.

La Din miskunn, Herre, være med oss så som vi håper på Deg. Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud. Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud. Velsignet er Du, Herre, lær Du meg Dine bud. Du, Herre, har vært oss en tilflukt fra slekt til slekt. Jeg sa: Herre, forbarme Deg over meg, helbred min sjel, for jeg har syndet mot Deg. Herre, til Deg tar jeg min tilflukt, lær meg å gjøre Din vilje, for Du er min Gud, hos Deg er livets kilde, og i Ditt lys skuer vi lyset. La Din miskunn vare ved for dem som kjenner Deg.

Hellige Gud, Hellige Sterke, Hellige Udødelige, forbarm Deg over oss.

Hellige Gud, Hellige Sterke, Hellige Udødelige, forbarm Deg over oss.

Hellige Gud, Hellige Sterke, Hellige Udødelige, forbarm Deg over oss.

Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden, nå og alltid og i all evighet. Amen.

Hellige Udødelige, forbarm Deg over oss.

Hellige Gud, Hellige Sterke, Hellige Udødelige, forbarm Deg over oss.

Det avsluttes med tropar for dagens feiring.

Avslutning:
Befest, o Gud, den hellige ortodokse troen og alle rett-troende kristne i all evighet.

Høyere æret enn kjeruber og uendelig mere herlig enn serafer, du som urørt fødte Guds Ord, sanne Gudføderske, deg høylover vi.

Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden, nå og alltid og i all evighet. Amen.

Herre, forbarme Deg! (3x)

Presten lyser avslutningsvelsignelsen.

Den Guddommelige Liturgi
''er den viktigste gudstjeneste i den kristne kirke, for det er forrettelsen av den hellige nattverdens sakrament. Ordet "liturgi" kommer av gresk og betyr "offentlig tjeneste", og fordrer de troendes nærvær. Den kalles også for "eukaristi", fordi den er en takknemlig ihukommelse av Kristi frelsesgjerning.''

Innstiftelsen av den hellige nattverden.

''Det var vår Herre Jesus Kristus selv som innstiftet den hellige nattverden på "skjærtorsdag" under aftensmåltidet, dagen før sin død. Han brøt brødet, gav sine disipler og sa: "Ta og et, dette er mitt legeme som bryter for dere. Gjør dette til min ihukommelse." Deretter tok Kristus kalken med rød vin, takket Gud Faderen, gav sine disipler og sa: "Drikk alle derav: dette er mitt blod, den nye pakts blod, som utgytes for de mange til syndenes forlatelse. Gjør dette, så ofte som dere drikker den, til minne om meg". (Matt.26, 26-28. Mark. 14,22-24. Luk. 22, 17, 19-20. I.Kor. 11, 23-25.).''

Etter å ha gitt apostlene del i sitt legeme og blod, gav Herren dem påbud om å forrette denne hellige handlingen til Hans ihukommelse, like til tidenes ende, med det håp om at de gjennom deltakelse i Hans legeme og blod fikk del i himlenes rike, slik Han selv hadde lovet dem: "Den som eter mitt legeme og drikker mitt blod forblir i meg og jeg i ham" (Joh.6,56).

Apostlene oppfylte trofast sin Mester og Herres bud og i sine samlinger tilbragte de tiden med bønn og psalmesang og brødsbrytelse til Kristi ihukommelse, dvs, de forrettet liturgi.

''Allerede i aposteltiden dannet og bevarte de kristne en ordning for liturgiens bønner og handlinger. I det 4.årh. ble liturgien nedskrevet av den hellige Basilios sen store, som var erkebiskop av Kæsarea i Kappadokia, og nettopp i den form han kjente den. Denne ble senere forkortet av hellige Johannes Krysostomos, erkebiskop av Konstantinopel. Slik oppstod de to ordningene for liturgien, som er forholdsvis like og som brukes i den ortodokse kirke fremdeles.''

Hellige Johannes Krysostomos liturgi består av tre deler: i den første tilberedes nattverd-elementene, i den andre forberedes de troende til å ta del i dette sakrament, og i den tredje forrettes selve sakramentet.

Proskomidien
''Første del av liturgien kalles for proskomidi og i gammel tid var de de troende kristne som selv bragte til kirken det som trengtes tiul gudstjenesten: vin og brød. Og presten valgte ut de beste av disse frivillige gavene til selve nattverdfeiringen.''

''I vår tid er dette stedet for tilberedelse av nattverdelementene og andre innledende handlinger. Brødet skal være mykt hvetebrød, hevet med gjær eller surdeig. Disse kalles for prosforer, som kommer av det greske ordet for å "frembære". Vi bruker fem slik prosforer. Vinen skal være normal rød druevin.''

''Av den første prosforen skjærer presten ut en firkantet terning som kalles Lammet, til ihukommelse av vår Herre og Gud og Frelser Jesus Kristus. Denne handlingen ledsages av profeten Jesaias' ord om Frelseren som Lammet som bærer verdens synd (kap.53,7-8). Han plasserer "Lammet" på diskosen (et fat på stett), og heller vin og litt vann i kalken, til ordene fra evangeliet: "En av stridsmennene stakk Ham i siden med et spyd, og straks kom det ut blod og vann" (Joh.19,34).''

Av den andre prosforen skjæres det ut en bit til minne om Guds Moder, av den tredje - ni biter til minne om de hellige, av den fjerde - til ihukommelse av de levende, og av den femte - til ihukommelse av de døde.

Tredje og sjette timebønnene
''Mens presten forretter proskomidien ved sidealteret, leses tredje og sjette timebønnen, disse består av noen psalmer som profeterer om Frelseren, og noen bønner til Kristus, Guds Moder og ev. den helgen som minnes.''

Bønn fra timebønnene
''Du som til enhver tid og time tilbedes og æres i himmel og på jord, Kriste vår Gud, Du langmodige, miskunnsfulle og barmhjertige som elsker de rettferdige og forbarmer Deg over synderne, Du som kaller alle til frelse med løftene om de kommende gode, ta Du selv imot våre bønner i denne stund, og led våre liv etter Dine bud, hellige våre sjeler, rens våre legemer, rettled våre tanker og rens våre forestillinger, og fri oss fra enhver sorg, ondskap og sykdom, vern oss med Dine hellige engler slik at vi under deres beskyttelse og ledelse må oppnå enhet i troen og komme til forståelse av Din utilgjengelige herlighet, for Du er velsignet i evighetenes evigheter. Amen.''

Katekumenenes liturgi:
Andre del kalles katekumenenes liturgi. "Katekumen" er en som forbereder seg til den hellige dåpen og som ennå ikke er fullt medlem av kirken. Denne del av liturgien kalles slik fordi katekumenene i gammel tid kun fikk være tilstede ved denne del av gudstjenesten.

Presten begynner: Velsignet er Faderens og Sønnens og Helligåndens rike, nå og alltid og i all evighet.

Den store fredsektenien.
''Deretter følger sanger som handler om Guds store miskunn. Disse kalles for antifoner (som betyr vekselsang). På søndager og andre høytidsdager synges de følgende:''

I. antifon: (lang variant resiteres i kor):
Min sjel, velsign Herren, og alt som i meg er, velsign Hans hellige navn. Min sjel, velsign Herren, og glem ikke alle Hans velgjerninger! Han som forlater all din misgjerning, som leger alle dine sykdommer, Han som forløser ditt liv fra graven, som kroner deg med miskunnhet og barmhjertighet, Han som metter din sjel med det som godt er, så du blir ung igjen, likesom ørnen. Herren gjør rettferd og rett mot alle undertrykte. Han kunngjorde sine veier for Moses, sine gjerninger for Israels barn. Herren er barmhjertig og nådig, langmodig og rik på miskunnhet. Han går ikke alltid i rette og gjemmer ikke på vrede evindelig. Han gjør ikke med oss etter våre synder og gjengjelder oss ikke etter våre misgjerninger. For så høy som himmelen er over jorden, er Hans miskunn­het mektig over dem som frykter Ham. Så langt som øst er fra vest, lar Han våre misgjerninger være langt fra oss. Som en far forbarmer seg over sine barn, for­bar­mer Herren seg over dem som frykter Ham. For Han vet hvorledes vi er skapt, Han kommer ihu at vi er støv. Et menneskes dager er som gresset; som blomsten på marken, således blomstrer han. Når vinden farer over ham, er han ikke mere, og hans sted kjenner ham ikke mere. Men Herrens miskunnhet er fra evighet og inntil evig­het over dem som frykter Ham, og Hans rettferdighet mot barnebarn, mot dem som holder Hans pakt, og dem som kommer Hans bud ihu, så de gjør etter dem. Herren har reist sin trone i himmelen, og Hans rike hersker over alle ting. Velsign Herren, dere Hans engler, dere som er veldige i makt, som fullbyrder Hans ords røst, idet dere adlyder Hans ords røst. Velsign Herren, alle Hans hærskarer, dere Hans tjenere som gjør Han vilje! Velsign Herren, alle Hans gjerninger, på alle steder hvor Han hersker! Min sjel, velsign Herren.

forkortet variant: (synges):
Velsign, min sjel, Herren! Du være velsignet, o Herre! Velsign, min sjel, Herren, og alt som i meg er, velsign Hans hellige navn. Velsign, min sjel, Herren, og glem ikke alle Hans velgjerninger. Han som forlater all din misgjerning, som læger alle dine sykdommer. Han som forløser ditt liv fra graven, som kroner deg med miskunnhet og barmhjertighet. Han som metter din sjel med det som godt er, så du blir ung igjen liksom ørnen. Herren er barmhjertig og nådig og rik på miskunnhet. Velsign, min sjel, Herren, og alt som i meg er, velsign Hans hellige navn. Velsignet være Du, o Herre!

II. antifon.
Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden.

Min sjel lov Herren! Jeg vil love Herren så lenge jeg lever; jeg vil lovsynge min Gud så lenge jeg er til. Sett ikke deres lit til fyrster, til et menneskebarn, som ikke kan frelse! Farer hans ånd ut, så vender han tilbake til sin jord; på den samme dag er det forbi med hans tankes råd. Salig er den som får hjelp av Jakobs Gud, som setter sitt håp til Herren, sin Gud, som gjorde himmel og jord, havet og alt hva i dem er, som er trofast til evig tid, som hjelper de undertrykte til deres rett, som gir de hungrige brød. Herren løser de bundne, Herren åpner de blindes øyne, Herren oppreiser de nedbøy­de, Herren elsker de rettferdige, Herren bevarer de fremmede; farløse og enker holder Han oppe, men de ugudeliges vei gjør Han kroket. Herren skal være Konge evindelig, din Gud, Sion, fra slekt til slekt.

Nå og alltid og i all evighet. Amen

Guds enbårne Sønn og Ord, Du som skjønt Du er udødelig, nedverdiget Deg for vår frelses skyld til å bli kjød av den hellige Gudfødersken og evigjomfru Maria og ble menneske uten å endre natur, som da Du ble korsfestet, Kriste vår Gud, med døden nedtrampet døden, Du som er en av den Hellige Treenighet og som æres med Faderen og Helligånden: Frels oss!

III.antifon.
I Ditt rike, kom oss ihu, o Herre, når Du kommer i Ditt rike.

Salige er de fattige i ånden, for himlenes rike er deres.

Salige er de som sørger, for de skal trøstes.

Salige er de saktmodige, for de skal arve jorden.

Salige er de som hungrer og tørster etter rettferdighet,

for de skal mettes.

Salige er de barmhjertige, for de skal finne barmhjertighet.

Salige er de rene av hjertet, for de skal se Gud.

Salige er de fredsommelige, for de skal kalles Guds barn.

Salige er de som er forfulgt for rettferdighets skyld,

for himlenes rike er deres.

Salige er dere når de spotter og forfølger dere

og lyver allehånde ondt på dere for min skyld.

Gled dere og fryd dere, for deres lønn er stor i himmelen.

Det lille inntog med Evangeliet:
''Presten bærer evangelieboken høytidelig ut den nordre sidedøren, gjennom kirkerummet frem til kongeporten, foran ham bæres det brennende lys. I kongeporten løfter han evangelieboken høyt og sier: La oss gi akt på visdommen! Visdommen er Jesus Kristis som er representert ved Guds Ord i evangelieboken.''

Kom, la oss falle ned og tilbe Kristus,

frels oss Du, Guds Sønn,

/som har stått opp fra de døde (på søndag)

/som er født av Jomfruen/ (dager for Guds Moder)

/ som er herlig i de hellige/ (helgen/hverdager)

for vi synger for Deg: Halleluja!

Dagens troparer og kontakier.
(=Hymner som forteller om det vi feirer eller minnes den enkelte dag.)

Trishagion:
Hellige Gud, hellige sterke, hellige udø­delige, forbarme Deg over oss! (3x)

Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden, nå og alltid og i all evighet. Amen.

Hellige udødelige, forbarme Deg over oss.

Hellige Gud, hellige sterke, hellige udødelige, forbarme Deg over oss.

(En annen tekst synger på visse høytidsdager, se nedlegget.)

Dagens prokimen (søndagsprokimen i de 8 kirketonene):
I. Din miskunn, Herre, være over oss, således som vi håper på Deg.

II. Herren er min styrke og min lovsang, Han har blitt meg til frelse.

III. Syng for vår Gud, syng for vår Konge, syng for Ham.

IV. Hvor mange Dine gjerninger er, Herre,

Du gjorde dem alle viselig.

V. Du, Herre, vil bevare oss,

Du vil vokte oss fra denne slekt og i evighet.

VI. Frels, o Herre, Ditt folk, og velsign Ditt arvelodd.

VII. Herren skal gi sitt folk kraft,

Herren skal velsigne sitt folk med fred.

VIII. Gjør løfter og gi Herren, vår Gud, det dere har lovet..

Ektenien for katekumenene.
''Dette er slutten på katekumenenes liturgi, og i gammel tid ble de udøpte (katekumenene) sendt ut av kirken. Derfor kalles neste del for''

De troendes liturgi.
''To mindre ektenier fremsies mens presten bretter ut antimenset på alterbordet. Dette er en duk med fremstilling av Kristi gravleggelse på, og relikvier av en hellig person innsydd. Et minne fra oldtiden da eukaristien ofte ble forrettet på de hellige martyrenes graver.''

KJERUBHYMNEN:
Liksom kjeruber tjener vi i mysteriet, og synger trefold "Hellig" for den levendegjørende Treenighet, la oss derfor legge bort all hver­dagslig bekymring.

''Mens dette synges foretas tilrøkelse av alterbordet, alterrummet og ikonostasen. Presten går til sidealteret med de tilberedte nattverdelementene. Disse bæres så i høytidelig prosesjon ut nordre dør, gjennom kirkerommet og frem til kongeporten. Her stanser prosesjonen opp, presten ber for kirkelig og verdslig øvrighet, levende og døde. Alt etter som han er blitt anmodet om. Dette kalles:''

DET STORE INNTOG
sangen avsluttes:

Slik at vi kan motta all verdens Konge som usynlig føres i triumf av englenes skarer. Halleluja, halleluja, halleluja.

''Denne prosesjonen symboliserer Kristi inntog i Jerusalem og vandring til sitt frivillige offer på Golgata. Alterbordet skifter nå symbolverdi fra Kristi trone til Hans grav. Forhenget trekkers for og kongedøren lukkes. Graven er stengt.''

Ektenien for de hellige gaver.
Presten: La oss elske hverandre,

så vi samstemmig kan bekjenne:

Dette offer må tas imot i gjensidig kjærlighet og bekjennelse:

Koret: Faderen og Sønnen og Helligånden,

den vesensene og udelelige Treenighet.

DEN NIKENSKE TROSBEKJENNELSE:
Jeg tror på èn Gud, den allmektige Fader, Skaper av himmel og jord, av alt synlig og usynlig.

Og på èn Herre, Jesus Kristus, Guds enbårne Sønn, født av Faderen før all tid. Lys av Lys, sann Gud av sann Gud, født og ikke skapt, av samme vesen som Faderen, ved Hvem alt er blitt til. Som for oss mennesker og for vår frelses skyld steg ned fra himmelen og ble kjød av den Hellige Ånd og Jomfru Maria og ble menneske. Som ble korsfestet for oss under Pontius Pilatus, led og ble begravet, og som stod opp igjen på tredje dagen ifølge Skriftene, og fòr opp til himmelen og sitter ved Faderens høyre hånd, og som skal komme igjen i herlighet for å dømme levende og døde, på Hvis Rike det ikke skal være ende.

Og på den Hellige Ånd, Herren og Livgiveren, som utgår fra Faderen, og som med Faderen og Sønnen tilbedes og forherliges, som talte ved profetene.

Og på èn, hellig, katolsk og apostolisk Kirke. Jeg bekjenner èn dåp til syndenes forlatelse. Jeg forventer de dødes oppstandelse og den kommende verdens liv. Amen!

Presten: La oss stå høvisk, la oss stå med age

så vi i fred kan frembære det hellige offeret.

Koret: Fredens miskunn! Lovprisnings offer!

Presten: Vår Herre Jesu Kristi nåde, Gud Faders kjærlighet

og Helligåndens samfunn være med dere alle.

Menigheten tar imot velsignelsen ved å bøye seg.

Koret: Og med din ånd.

Presten oppfordrer menigheten til å vende hele sin oppmerksomhet og lengsel og inderlighet mot Gud, for hjertet er selve sentrum i mennesket:

Presten: La oss løfte våre hjerter.

Koret: Vi løfter dem til Herren.

Og de troende oppfordres til å gjøre som Kristus, som takket Gud Fader før brødsbrytelsen i den siste nattverd:

Presten: La oss takke Herren.

Koret: Verdig og rett er det å tilbe Faderen og Sønnen og Helligånden, den vesensene og udelelige Treenighet.

Presten: Verdig og rett er det å besynge Deg, å velsigne Deg, å lovprise Deg, å takke Deg på alle steder hvor Du hersker, for Du er den usigelige Gud som ingen kan kjenne eller nå frem til; Du er alltid den Du er, Du og Din enbårne Sønn og Hellige Ånd, Du bragte oss fra ikke-væren til væren, og da vi falt, reiste Du oss opp igjen, og gjør alt for å føre oss til himmelen, og Ditt kommende Rike har Du lovet oss. For alt dette takker vi Deg og Din enbårne Sønn og Din Hellige Ånd, for alt vi kjenner til og for det vi ikke kjenner til, for de åpenbare og de skjulte velgjerninger Du har gjort for oss. Vi takker Degogså for denne tjeneste som det har behaget Deg å ta imot fra våre hender, selv om det står tusner av erkeengler og hærskarer av engler, kjeruber og seksvingede og mangeøyde serafer som svever på sine vinger foran Deg idet de synger og jubler og roper og fremfører seiersangen:''

Koret: Hellig! Hellig! Hellig! er Herren Sebaot, himmel og jord er fulle av Din herlighet. Hosianna i det høyeste, velsig­net være Han som kommer i Herrens navn. Hosianna i det høyeste.

Presten: Med disse salige makter synger også vi, o menneskeelskende Hersker, og sier: Hellig og høyhellig er Du, og veldig er Din herlighet, Du som elsket verden så høyt at Du gav Din enbårne Sønn, for at hver den som tror på Ham ikke skal gå fortapt, men ha evig liv; Han som kom og oppfylte altsom var planlagt for oss, og i den natt da Han ble forrådt eller heller: overgav seg for verdens liv, tok Han brødet i sine hellige og rene og uplettede hender, takket og velsignet, helliget det og gav det til sine hellige disipler og sa:

TA OG ET, DETTE ER MITT LEGEME SOM BRYTES FOR DERE TIL SYNDENES FORLATELSE!

Likeså tok Han kalken etter måltidet, og sa:

DRIKK ALLE HERAV, DETTE ER MITT BLOD, DEN NYE PAKTS BLOD SOM UTGYTES FOR DERE OG FOR DE MANGE TIL SYNDENES FORLATELSE.

''Menigheten svarer Amen! på begge innstiftelses-ordene.''

Presten: Vi minnes dette frelsende bud og alt som skjedde for oss: korset, graven, oppstandelsen på tredje dagen, himmelfarten, Ditt sete på høyre side, Ditt annet og herlige komme, og

DEG FREMBÆRER VI DITT AV DET SOM DITT ER, FOR ALLE OG PÅ ALLES VEGNE.

Koret: Deg lovsynger vi, Deg velsigner vi, Deg takker vi, Herre, og Deg ber vi til, vår Gud.

''Her påkaller presten tre ganger Helligånden over både de hellige gavene (brød og vin) og over menigheten. Han gjør korsets tegn over både brød og vin og ber om at Helligånden må forvandle dem til Kristi legeme og blod. Og vi tror at dette virkelig skjer: brød og vin blir på mystisk vis Kristi legeme og blod og gjør oss ett med Kristus og lar oss få del i Hans frelsesverk og liv.''

''Han bøyer seg til slutt helt til gulvet for de hellige og guddommelige gavene. Videre ber han om at de må bli til frelse og liv og syndenes forlatelse for dem som tar del i dem på rett vi, men ikke til dom og fortapelse ved urett deltakelse.''

Dette er de alle herlligste momenter i den guddommelige liturgien.

Presten: Videre frembærer vi dette åndelige offer for dem som har sovnet hen i troen: forfedrene, fedrene, patriarkene, profetene, apostlene, forkynnerne, evangelistene, martyrene, bekjennerene, asketene, og for enhver from og rettferdig sjel som har sovnet hen i troen.

Og særlig for vår allhellige, allrene, høyt velsignede og ærerike Herskerinne, Gudfødersken og Jomfru Maria.

'Her bryter koret ut i en lovprisning: Verdig og rett det er å prise deg salig, Gudføderske, du evig salige og i alt rene og moder til vår Gud. Høyere æret enn kjeruber og uendelig mere herlig enn serafer, du som urørt fødte Guds Ord, sanne Gudføderske, deg høylover vi.

Presten fortsetter sin stille forbønn for både døde og levende

Fremfor alt, kom i hu, o Herre, vår hellige patriark (navn) og vår hellige (erke)biskop (navn) og gi dem for Dine hellige kirker å få leve i fred og trygghet og ærbarhet og sunnhet idet de forvalter Ditt sanne ord rett i mange år.

Koret svarer: Og alle og enhver!

Denne bønnen avsluttes med følgende:

Og gi oss med en munn og ett hjerte å lovprise og lovsynge Ditt ærefulle og majestatiske navn, Fader og Sønn og Hellig Ånd, nå og alltid og i all evighet.

Atter lyder velsignelsen:

Må vår store Gud og frelser Jesu Kristi miskunn være med dere alle.

Ektenie.
Idet vi minnes alle de hellige (i bibelsk betydning=alle døpte), la oss atter og atter be i fred til Herren.

For de frembårne og helligede dyrebare gaver, la oss...

Om at vår menneskekjære Gud må motta dem på sitt hellige og høyhimmelske og åndelige alter til duften av åndelig vellukt og nedsender den guddommelige nåde og Helligåndens gave til oss, la oss...

Denne ektenien munner ut i:

Og verdige oss, o Hersker, til frimodig og uten fordømmelse å driste oss til å påkalle Deg, Gud Fader i himmelen, og si:

Menigheten: Fader vår, Du som er i himlene; helliget vorde Ditt navn, komme Ditt rike, skje Din vilje, som i himmelen, så og på jorden; gi oss idag vårt daglige brød, og forlat oss vår skyld, som vi og forlater våre skyldnere, og led oss ikke inn i fristelse, men frels oss fra det onde.

''Presten oppfordrer alle til å bøye hodet i ærbødighet for Herren idet han stenger Kongeporten. Så påkaller han oppmerksomhet og løfter opp det hellige Lammet (det innviede og forvandlede brødet), idet han sier:''

Det hellige for de hellige.

Menigheten svarer: En er hellig, en er Herre, Jesus Kristus,

til Gud Faders ære. Amen.

Presten tar først del i Kristi legeme og blod i det lukkede alterrummet, imens synger koret et kommunionsvers, så åpnes kongeporten og presten stiger ut med kalken, hvor brødet er lagt oppi sammen med vinen:

Tred frem med gudsfrykt, tro og kjærlighet!

De nærværende bøyer seg ofte like til gulvet for det hellige mysteriet, som var det for den oppstandne Frelsewr selv, og synger:

Velsignet være Han som kommer i Herrens navn. Herren er Gud og har vist seg for oss.

De som har forberedt seg til kommunionen, kommer frem, legger armene i kors over brystet og nærmer seg den hellige kalken med følgende bønn:

Jeg tror, Herre, og bekjenner at Du i sannhet er Kristus, den levende Guds Sønn, som har kommet for å frelse syndere, som jeg er den fremste blant. Videre tror jeg at dette er Ditt allerreneste legeme og at dette er selve Ditt dyrebare blod. Derfor ber jeg Deg: Forbarm Deg over meg og tilgi meg alle mine synder, frivillige eller ufrivillige, i ord eller gjerning, bevisst eller ubevisst, og verdige meg å ta del i Dine allerreneste mysterier, ikke til fordømmelse, men til syndenes forlatelse og evig liv. Amen!

Ta imot meg idag, Guds Sønn, som deltaker i Din mystiske nattverd, for jeg vil ikke forråde Din hem­melighet for Dine fiender, ikke heller vil jeg kysse Deg slik som Judas, men som røveren bekjen­ner jeg Deg: Kom meg ihu, o Herre, i Ditt rike.

La ikke deltakelsen i Dine hellige mysterier bli meg til dom og fortapelse, o Herre, men til helbredelse for sjel og legeme.

''Presten står i åpningen til kongeporten, som var det paradisets port, som sakramentet gir del i. Kommunikantene sier navnet sitt og åpner munnen. Presten deler ut sakramentet fra kalken med en skje idet han nevner den enkeltes navn. Deretter kysser kommunikanten nederste del av kalken, som var det Kristi side. Går så til side og får en bit velsignet brød og etterdikken. Dette skal sikre ham i å få svelget alt og renset munnen.''

Mens dette skjer, synger koret:

Ta imot Kristi legeme. Drikk av livets kilde.

''Etter kommunionen vender presten tilbake til alteret. Brødbitene på diskosen, som er tatt ut i forbindelse med forbønn for levende og døde i navns nevnelse, legges i kalken med bønnen:''

La Ditt dyrebare blod, o Herre, tvette bort syndene til dem som er ihukommet her, ved alle Dine helliges forbønner.

På den måten forenes alle troende - gjennom våre forbønner - på konkret mystisk vis med Kristus, liksom vi selv gjennom vår kommunion.

Presten velsigner: Frels, o Herre, Ditt folk og velsign Din arvedel.

Menigheten svarer: Vi har sett det sanne lys, vi har mottatt den himmelske Ånd, vi har funnet den sanne tro, og vi tilber den udelelige Treenighet som har frelst oss.

Mens dette synges tilrøker presten de hellige karene på alterbordet.

Så griper han det hellige karene, og sier:

Velsignet være vår Gud. Nå og alltid og i all evighet.

Koret synger: Må vår munn fylles av Din pris, o Herre, så vi kan lovsynge Din herlighet, for Du har latt oss få del i Dine hellige, gudddommelige, udødelige og levendegjørende mysterier. Bevar oss i Din hellighet, så vi hele dagen kan grunne på Din sannhet. Halleluja. Halleluja. Halleluja.

Takke-ektenien.
Presten: La oss gå i fred

Menigheten: I Herrens navn.

Presten: Herre, Du velsigner dem som velsigner Deg, og helliger dem som håper på Deg: Frels Ditt folk og velsign Din arvedel, bevar Din kirkes fylde, hellige dem som elsker Ditt huses skjønnhet, forherlige Du dem med Din guddommelige kraft, og forlat oss ikke, for vi setter vår lit til Deg. Gi fred til Din verden, til Dine kirker, Dine prester, vår øvrighet og forsvar og alt Ditt folk. For all god gave kommer ovenfra, fra Deg, lysenes Fader, og Deg oppsender vi ære og takksigelse og tilbedelse: Fader og Sønn og Hellig Ånd, nå og alltid og i all evighet. Amen.

Koret: Herrens navn være velsignet, fra nå av og til evig tid.

34. psalme leses.
Presten: Herrens velsignelse være over dere ved Hans nåde og kjærlig­het til menneskene, nå og alltid og i all evighet.

Koret: Bevar, o Herre, vår hellige fader, patriarken NN, og vår hellige (erke)biskop NN, vår konge, Harald, og hans hus, all vår øvrighet, vårt land og dets troende og alle rett-troende kristne i mange år!

Hverdags-antifoner:
I. antifon:


 * Det er godt å prise Herren,
 * og lovsynge Ditt navn, Du Høyeste.

Refreng:

Hør Gudføderskens bønner og Frelser, og frels oss!


 * Å kunngjøre Din miskunnhet om morgenen
 * og Din trofasthet om nettene.

For Herren er rettferdig, og det er intet urett i Ham.


 * Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden,
 * nå og alltid og i all evighet. Amen.

''II. antifon:''

Herren har blitt konge, Han har ikledt seg herlighet.

Refreng:

Hør Dine helliges bønner, o Frelser, og frels oss.

Herren har kledt seg, Han har omgjordet seg med makt.

Han har grunnfestet jorden, så den ikke rokkes.

Ditt hus sømmer seg hellighet, o Herre, så lenge dagene varer.


 * Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden,
 * nå og alltid og i all evighet. Amen.

Deretter: Guds enbårne Sønn og Ord....

''III. antifon:''


 * Kom, la oss juble for Herren,
 * la oss rope med fryd for vår frelses klippe.

Refreng:


 * O Guds Sønn, som er herlig i de hellige,
 * frels oss som synger: Halleluja.


 * La oss trede frem for Hans åsyn med pris,
 * la oss juble for Ham med salmer.

For Herren er en stor Gud, en stor Konge over alle guder.

Han har jordens dyp i sin hånd, og fjellenes høyder i eie.


 * Ære være Faderen og Sønnen og Helligånden,
 * nå og alltid og i all evighet. Amen.

I stedet for Trishagion:

 * I. Alle dere som er døpt til Kristus,
 * har ikledt dere Kristus. Halleluja.


 * II. Ditt kors ærer vi, o Herre,
 * og Din hellige oppstandelse lovpriser vi.

Hverdags-prokimner:

 * mandag: 4.t.: Han gjør vinder til sine engler,
 * luende ild til sine tjenere.


 * tirsdag: 7.t.: Den rettferdige gleder seg i Herren,
 * og tar sin tilflukt til Ham.


 * onsdag: 3.t.: Min sjel opphøyer Herren,
 * og min ånd fryder seg i Gud, min frelser.


 * torsdag: 8.t.: Over all jorden utgikk deres budskap,
 * til verdens ende deres munns ord.


 * fredag: 7.t.: Opphøy Herren, vår Gud,
 * og kast dere ned for Hans føtters skammel, for Hellig er Han.


 * lørdag: 8.t.: Gled dere i Herren;
 * og fryd dere, Hans rettferdi­ge!

Kommunionsvers:

 * søndag:
 * Lovpris Herren fra himmelen, lovpris Ham i det høyeste.


 * mandag:
 * Han gjør vinder til sine engler, luende ild til sine tjenere.


 * tirsdag:
 * Den rettferdige blir i evig ihukommelse.


 * onsdag:
 * Jeg vil løfte frelsens beger og påkalle Herrens navn.


 * torsdag:
 * Over all jorden utgikk deres budskap, til verdens ende deres munns ord.


 * fredag:
 * Frelsen gjorde Du midt i verden, o Gud.


 * lørdag:
 * Salige er de Du har utvalgt og tatt imot, Herre,
 * deres minne blir fra slekt til slekt.

I.Tone:
Tropàr:

Da stenen var forseglet av jødene og krigsmenn voktet Ditt allerreneste legeme, oppstod Du på den tredje dag, o Frelser, og gav verden liv, derfor ropte de himmelske makter til Deg, Livgiver: Ære være Din oppstandelse, Kriste, ære være Ditt rike, ære være Ditt forsyn, Du som alene elsker menneskene.

Kontàkion:

Som Gud stod Du i herlighet fra graven opp og vekte verden opp med Deg, menneskets natur besynger Deg som Gud, for døden er ei mer. Adam jubler høyt for Deg, o Hersker, mens Eva løst fra lenker fryder seg og roper ut: Du det er, o Kriste, som gir alle del i oppstandelsen.

II.Tone:
Tropàr:

Dengang Du steg ned til døden, udødelige liv, da drepte Du dødsriket med Din stråleglans. Dengang Du oppvekte de døde fra underjordens dyp, da ropte de himmelske makter: Livgivende Kriste, vår Gud, ære være Deg!

Kontàkion:

Da Du stod opp fra graven, allmektig Frelser vår, ble Hades slått av skrekk, mens de døde reistes opp; ja dette under fylte skapning med fryd, mens Adam gleder seg og verden priser Deg som sin Frelser.

III.tone:
Tropàr:

Må himmelen fylles av glede og jorden fryde seg, for gjennom døden har Herren nedtrampet døden og gjort veldig verk med sin arm. De dødes førstefødte ble Han som frelste oss fra dødens dyp, og som til verden skjenket stor miskunnhet.

Kontàkion:

Du stod idag fra graven opp, Barmhjertige, og førte oss av døden ut: Nå jubler Adam glad og Eva fryder seg, med dem besynger patriarker tillike med profeter ustanselig Din guddoms kraft og velde.

IV.tone:
Tropàr:

Oppstandelsens strålende forkynnelse, og omstøtelsen av stamfarens forbannelse hørte kvinnene i Herrens følge fra engelen; fylt av lovprisning sa de til apostlene: Dødens makt er blitt knust, oppstanden er Kristus, vår Gud, og skjenker verden stor miskunnhet.

Kontàkion:

Min Frelser og Forløser, som Gud oppreiste Du jordens mennesker fra gravens stengsel, for Du sprengte dødsrikets porter og stod opp som Herre på tredje dag.

V.tone:
Tropàr:

Kom, la oss troende tilbe og lovsynge det Ord som med Faderen og Ånden er evig, og som fødtes av Jomfruen for vår frelses skyld, for Han verdigedes i kjødet å bestige Korset, å utholde døden og å oppvekke de døde ved sin ærefulle oppstandelse.

Kontàkion:

Du steg ned i Hades, Frelser min, og sprengte porten der med Din allmakt, og de døde reiste Du opp med Deg, som er vår Skaper, idet Du fjernet dødens brodd og fridde Adam fra forbannelsen. Derfor roper vi: Frels oss, menneskekjære Herre.

VI.tone:
Tropàr:

Englemakter åpenbartes ved Din grav, de som satt på vakt sank hen i livløs ro, og Maria stod i gravkammeret mens hun søkte Ditt ufordervede legeme, dødsriket tok Du til fange uten å få mèn, Jomfruen Du møtte og Du skjenket liv. Herre, som er oppstanden fra de døde, ære være Deg!

Kontàkion:

Med sin livgivende hånd reiste Kristus de døde opp av mørkets dyp, for Han er livets Gud, og Han gav oppstandelse til menneskenes slekt, for Han er alles Frelser og Liv og Gud.

VII.tone:
Tropàr:

Du tilintetgjorde døden med Ditt Kors, og åpnet Paradis for røveren, myrrabærerskenes gråt omgjorde Du, og apostlene bød Du å forkynne: For Du er oppstanden, Kriste, vår Gud, idet stor nåde Du til verden gav.

Kontàkion:

Døden har ei lenger makt til å holde menneskene fast, for da Kristus steg ned i dødsriket ødela Han dets kraft. Hades er i lenker lagt og jublende forkynner nu profetene: Frelseren har stått frem for de troende, Tred da ut i oppstandelsen!

VIII.tone:
Tropàr:

Du steg ned fra det høye i Din miskunnhet, tre dagers gravleggelse lot Du gå over Deg, for å befri oss fra vår attrå: Herre, vårt liv og vår oppstandelse, ære være Deg!

Kontàkion:

Da Du steg opp av graven, oppreiste Du de døde, ja Adam oppvakte Du og Eva jubler over Din oppstandelse, mens alle verdens ender triumferer over Din oppståen, miskunnelige Herre.

Basilios den stores liturgi
Hl.Johannes Krysostomos og hl.Basilios den stores liturgier er nesten like. De viktigste forskjellene er:

1. Prestens stille bønner i forbindelse med nattverdfeiringen er betraktelig lengre, og det medfører at korsangen også blir mer utbrodert.

2. I stedet for "Verdig og rett det er..." synges denne hymne til Guds Moder:

Over deg, høyt benådede, fryder seg alt det skapte, englenes skare og menneskenes ætt; helligede tempel og åndelige paradis, jomfruelighetens lovpris! for fra deg tok Gud kjød og ble et lite barn, Han som fra evighet er vår Gud, derved ble ditt skjød Hans tronstol og din buk ble videre enn himmelen. Over deg, høyt benådede, fryder seg alt det skapte: Ære være deg.

''Denne liturgien forrettes 10 ganger i året: aften til eller på selve dagen for Kristi fødsel og dåp, 1.jan til minne om hl. Basilios, søndagene i den store fasten, skjærtorsdag og påskelørdag.''

Når vi går inn og ut av kirken
Når vi går inn i kirken, sørger vi for at vi er kledd ordentlig og at vi oppfører oss på en verdig måte - i kirken er vi stille eller hvisker om nødvendig. På den måten viser vi vår ærbødighet for Kristi nærvær i tabernaklet (= alterskapet). En tent oljelampe ved/over tabernaklet viser at dette inneholder konsekrerte hostier (= oblater / nattverdbrød som presten har uttalt innstiftelsesordene over under en messe).

Når vi kommer inn i kirken, finnes det et kar med vievann (= vann som har blitt velsignet tidligere ved en dåp) ved inngangen. Vi dypper fingrene på høyre hånd i dette. Vievannet minner oss om dåpens bad. Ved å gjøre korsets tegn med vievann, ber vi Gud rense oss for våre synder, slik at vi med et rent hjerte kan stå fram for Ham. Korstegnet gjøres slik: Med høyre hånds peke- og langfinger (eventuelt alle fingrene samlet) berører man pannen, brystet (magen), deretter venstre og til slutt høyre skulder, mens man sier: "I Faderens, Sønnens og Den Hellige Ånds navn. Amen."

Når vi så går videre inn i kirken og nærmer oss tabernaklet, eller kommer til benken der vi skal sitte - kneler vi vendt mot tabernaklet. Denne knelingen er en hilsen og et tegn på ærbødighet / respekt for Sakramentet (det innviede brødet) i tabernaklet. Ved messens slutt kneler vi også for tabernaklet - når vi går ut av benken eller når vi går ut forbi tabernaklet. Ved utgangen fra kirken bruker noen igjen vievann og korstegn. Andre mener at vi ikke har behov for å rense oss når vi har vært hos vår Herre eller mottatt kommunionen og velsignelsen.

Stå, sitte eller knele under feiringen av messen
Når presten kommer inn i kirken for å feire messe, reiser alle seg og blir stående (under sang, syndsbekjennelse, kyrie, gloria og bønn) helt til lesningene begynner. Vi reiser oss igjen før hallelujaverset og blir stående til evangeliet er lest. Under prekenen sitter man, men står igjen under trosbekjennelsen (når den er med - men bøyer seg ved ordene "Han er blitt kjød ... ") og forbønnene.

Når presten før evangelielesningen sier "Dette hellige evangelium står skrevet hos ...", gjør vi alle sammen med presten små korstegn over panne, munn og bryst (med tommelen). Dette skal symbolisere at Herrens ord alltid skal være i vårt sinn, på våre lepper og i vårt hjerte. Under selve nattverddelen er det litt forskjellige tradisjoner for når man skal sitte, stå eller knele (i noen land står man enkelte steder der vi kneler i Norge). Under offertoriet (= når brød og vin bæres til alteret og gjøres klar) sitter vi. Før bønnen før prefasjonen (dvs. når presten sier: "La oss be til Gud den allemktige ...") reiser alle seg og står til slutten av Sanctus (= Hellig, hellig, hellig). Vi kneler så under hele den eukaristiske bønn (= nattverdens takkebønn) og reiser oss før Herrens bønn (Fadervår). Vi står så til og med fredshilsenen og kneler før vi sier eller synger Agnus Dei (= sangen til Jesus som Guds Lam) og reiser oss først når vi går fram til kommunionen (= når vi mottar brød og vin). Etter kommunionen pleier mange å knele en stund før de setter seg. Alle reiser seg så før den avsluttende bønnen og velsignelsen og blir stående til presten har gått ut av kirken.

Hva er messen?
Mennesket lever ikke av brød alene, det lever av de ord som lyder fra Guds munn. (Mat. 4,4.) Feiringen av messen er derfor sentrum sjelen i vårt kristenliv. a) Guds ord som vi hører i messen og b) Jesu Kristi nærvær i brødet og vinen er vårt åndelige næringsgrunnlag.

Den viktigste delen av ordets liturgi (liturgi betyr egentlig gudstjeneste) er lesningene fra Den Hellige skrift (= Bibelen) I lesningene, som blir forklart i prekenen, taler Gud til sitt folk (= oss), åpenbarer frelsens mysterium og gir åndelig næring - for Kristus er selv til stede ved sitt ord midt iblant de troende.

I nattverdens liturgi tar kirken utgangspunkt i hvordan Kristus innstiftet dette (påske)måltidet for første gang kvelden før han ble korsfestet, og nattverden (betyr egentlig kveldsmåltid) er derfor ordnet etter det som skjedde den gangen: 1) Under forberedelsen bæres offergavene (= brød, vin og vann) til alteret, de samme elementene som Kristus tok i sine hender. 2) I den eukaristiske bønn (= nattverdens takkebønn) takkes Gud for hele frelsesverket og offergavene blir til Kristi legeme og blod. 3) Ved å bryte det ene brødet, kommer de troendes enhet til uttrykk, og i kommunionen mottar de troende Herrens legeme og blod på samme måte som apostlene gjorde fra Jesu egne hender.

Et sentralt aspekt ved messen er det såkalte messeoffer. På en ublodig måte gjøres Jesu blodige lydighets- og kjærlighetsoffer på Golgata nærværende for oss, og det løftes av presten opp som et fullkomment offer til Gud. Samtidig forener messedeltagerne sine egne ufullkomne ofre og gave med Kristi fullkomne offer. De viktigste bønnene under ofringsdelen i messen svarer til de bønner som jødene bad (og fremdeles ber) under sin pascha-feiring, da de ihukom (og slik gjorde religiøst nærværende) Guds frelse av sitt folk ut av slavekåret i Egypt.

INTROITUS/INNGANGSSALME:

 * Prest og ministranter kommer inn. (ALLE REISER SEG)

ÅPNING MED KORSETS TEGN (ALLE KORSER SEG)

 * Presten: I Faderens og Sønnens og Den Hellige Ånds navn.
 * Svar: Amen.
 * Presten: Vår Herre Jesu Kristi nåde, Guds kjærlighet og Den Hellige
 * Ånds samfunn være med dere alle.
 * Alle svarer: Og med din ånd.

SYNDSBEKJENNELSE:

 * Presten: La oss bekjenne våre synder, så vi verdig kan feire denne hellige handling.


 * Alle:
 * Jeg bekjenner for Gud, den Allmektige, og for dere alle, at jeg har syndet meget i tanker og ord, gjerninger og forsømmelser, ved min skyld. Derfor ber jeg den salige Jomfru Maria, alle engler og hellige og dere alle: Be for meg til Herren, vår Gud.


 * Presten: Den allmektige Gud miskunne seg over oss, tilgi våre synder og føre oss til det evige liv.
 * Alle svarer: Amen.

KYRIE

 * Kyrie eleison - Kyrie eleison.
 * Christe eleison - Christe eleison
 * Kyrie eleison - Kyrie eleison
 * (dette er gresk og betyr: Herre / Kristus / Herre miskunn deg)

KOMMENTARER
Den første delen av messen bærer preg av begynnelse, innføring og forberedelse. Hensikten er at forsamlingen av troende skal framtre som et fellesskap, og forberede seg til å høre Guds ord på en riktig måte og til å feire nattverden med verdighet.

Presten gir forsamlingen del i Guds nåde, og de ønsker det samme for presten.

Her kan presten si noe om den messen som nå skal feires.

Alle sier sammen denne generelle syndsbekjennelsen og kanskje bekjenner man noe spesielt galt man har gjort.

Her meddeler presten oss syndstilgivelse / absolusjon.

I "Kyrie" (= Herre) lovpriser de troende Herren og ber om hans miskunn

GLORIA (= Lovprisning)
(Brukes vanligvis ikke på hverdager og ikke i advent og faste)

Ære være Gud i det høyeste, og fred på jorden for mennesker av god vilje. Vi priser deg, vi velsigner deg, vi tilber deg, vi forherliger deg, vi takker deg for din store herlighet, Herre vår Gud, himlenes Konge, Gud, allmektige Fader. Herre, du enbårne Sønn, Jesus Kristus, Herre, vår Gud, Guds Lam, Faderens Sønn, du som tar bort verdens synder, miskunn deg over oss. Du som tar bort verdens synder, hør vår bønn. Du som sitter ved Faderens høyre hånd, miskunn deg over oss. For du alene er hellig, du alene er Herren, du alene er den Høyeste, Jesus Kristus, med Den hellige Ånd i Gud Faderens herlighet. Amen.

KIRKEBØNN.

 * La oss be: (Bønn) ..............


 * Alle svarer: Amen.

TEKSTLESNINGER

 * 1. lesning står skrevet hos .............
 * ........... Slik lyder Herrens ord. Svar: Gud være lovet.


 * (2. lesning - ikke på hverdager)
 * ........... Slik lyder Herrens ord. Svar: Gud være lovet.

ALLELUJA (VI REISER OSS)

 * Alleluja synges: Alleluja, Alleluja, Alleluja


 * Dette hellige evangelium står skrevet hos evangelisten .............
 * ................ ........... Slik lyder Herrens ord.
 * Svar: Lovet være du, Kristus.

KOMMENTARER
Dette er en gammel lovsang, som først ble sunget av englene over Betlehemsmarkene den første julekvelden. Her takker og tilber kirken Gud for hans store nåde mot oss.

(Uttrykket "Guds lam" brukes om Jesus for å vise at han bærer våre synder som et offerlam.)

Denne bønnen kalles ofte kollekten, for her nevnes og forberedes temaet i denne dagens messe.

Den første teksten er vanligvis fra det gamle testamente, den andre fra det nye testamente (men ikke fra evangeliene).

Disse tekstene leses vanligvis ikke av presten.

Menigheten viser ekstra ærbødighet overfor evangeliet; presten løfter og kysser boken, alle reiser seg, synger "alleluja" og korser seg på panne, munn og bryst.

Prekenen er vanligvis en fortolkning av en av tekstene som er blitt lest eller av et annet tema for messen. På søn- og helligdager er prekenen påbudt, men også på andre dager anbefales den sterkt.

TROSBEKJENNELSE (Vanligvis ikke på hverdager.)
Jeg tror på én Gud, den allmektige Fader, som har skapt himmel og jord, alle synlige og usynlige ting.

Jeg tror på én Herre, Jesus Kristus, Guds enbårne Sønn, født av Faderen fra evighet. Gud av Gud, lys av lys, sann Gud av den sanne Gud, født, ikke skapt, av samme vesen som Faderen. Ved ham er alt blitt skapt. For oss mennesker og for vår frelses skyld steg han ned fra himmelen. (Alle bøyer seg, til *) Han er blitt kjød ved Den Hellige Ånd av Jomfru Maria, og er blitt menneske. (*) Han ble korsfestet for oss, pint under Pontius Pilatus og gravlagt. Han oppstod den tredje dag, etter Skriften, fór opp til himmelen, og sitter ved Faderens høyre hånd. Han skal komme igjen med herlighet og dømme levende og døde, og på hans rike skal det ikke være ende.

Jeg tror på Den Hellige Ånd, Herre og livgiver, som utgår fra Faderen og Sønnen, som med Faderen og Sønnen tilbes og forherliges, og som har talt ved profetene. Jeg tror på én hellig, katolsk og apostolisk Kirke. Jeg bekjenner én dåp til syndenes forlatelse. Jeg venter de dødes oppstandelse og det evige liv. Amen.

FORBØNNER

 * (etter hver forbønn): .... Vi ber deg.
 * Alle svarer: Herre, hør vår bønn.
 * Siste gang: Amen.

KOMMENTARER
Hensikten med å fremsi trosbekjennelsen (= Credo, som betyr; jeg tror) under messen er at de troende skal gi sin tilslutning til det Guds ord de har lyttet til i lesningene og i prekenen, og at de skal tenke gjennom grunnlaget for sin tro før nattverdfeiringen begynner.

Trosbekjennelsen (det fins flere, men denne, den Nikenske, brukes vanligvis) består av tre artikler: Den første handler om Gud Fader, den andre om Guds Sønn (denne er lengst og tar med mye fra Jesu liv).

Den tredje trosartikkelen tar opp Den Hellige Ånd og Kirken.

Under forbønnene utøver de troende sin prestelige oppgave ved å be for alle mennesker. Disse bønnene formuleres fritt og man kan be for Guds Kirke, for vårt land og våre styresmakter, for de som har det spesielt vanskelig, for alle mennesker og for verdens frelse.

FORBEREDELSE TIL NATTVERDEN

 * Salme under OFFERTORIET:


 * Presten sier (høyt eller stille):
 * Velsignet er du, Herre, all skapnings Gud. Av din rikdom har vi mottatt det brød (andre gang: "den vin") som vi bærer frem for deg, en frukt av jorden og av menneskers arbeid, som for oss blir livets brød (andre gang: "frelsens kalk").
 * Alle svarer (begge ganger): Velsignet være Gud i evighet.


 * Presten sier:
 * La oss be til Gud, Den Allmektige, at han vil motta sin kirkes offer av våre hender. Alle svarer: Til lov og ære for sitt navn og til hele verdens frelse.

(VI REISER OSS)

 * (Bønn:) ........... Alle svarer: Amen.

KOMMENTARER
Ved begynnelsen av nattverdens liturgi forberedes alteret, og brød og vin (som skal bli Jesu legeme og blod) bæres fram.

Presten takker for de gavene vi har mottatt av hans godhet - og som i nattverden skal bli til livets brød og frelsens kalk.

Forberedelsen til nattverden avsluttes med dette ønsket og en bønn.

DEN EUKARISTISKE BØNN

 * Presten: Herren være med dere.
 * Menigheten: Og med din ånd.
 * Løft deres hjerter.
 * Vi løfter våre hjerter til Herren.


 * La oss takke Herren, vår Gud.
 * Det er verdig og rett.
 * Prefasjon v/ presten:
 * I sannhet det er verdig og rett ............. ...........
 * .......... ........... i det vi alle dager istemmer:
 * Alle sier/synger:
 * Hellig, hellig, hellig er Herren, hærskarenes Gud. Himlene og jorden er fulle av din herlighet. Hosanna i det høye. Velsignet være ham som kommer i Herrens navn. Hosanna i det høye.

(VI KNELER)

 * Presten ber:
 * Helliggjør disse gaver ved din Ånds livgivende kraft, så de må bli for oss vår Herres Jesu Kristi legeme og blod.


 * Presten sier: Da han frivillig overgav seg til sin lidelse, tok han brødet, takket, brøt brødet, gav det til sine disipler og sa: Ta og et alle derav, for dette er mitt legeme, som skal gis for dere.


 * Presten fortsetter: Likeså tok han kalken etter måltidet kalken, takket atter, gav den til sine disipler og sa. Ta og drikk alle derav, for dette er mitt blods kalk, den nye og evige pakts blod, som skal utgytes for dere og for de mange til syndenes forlatelse. Gjør dette til minne om meg.


 * Presten sier: Troens mysterium.
 * Alle svarer: Din død forkynner vi, Herre, og din oppstandelse lovpriser vi, inntil du kommer.


 * (Presten fortsetter bønnen) ..... ..... ... (og avslutter slik):
 * Ved ham og med ham og i ham tilkommer deg Gud, allmektige Fader, i Den Hellige Ånds enhet all ære og herlighet fra evighet til evighet.
 * Alle svarer: Amen.

KOMMENTARER
Nå begynner det som er hele messens sentrum og høydepunkt. Presten oppfordrer folket til å løfte sine hjerter til Herren i bønn og takk. Meningen med bønnen er at hele forsamlingen skal forene seg med Kristus i bekjennelsen av Guds store gjerninger og i å bære fram Kristi offer (= at Kristus døde på korset) for alle menneskers synder.

I Sanctus (Hellig, hellig, hellig) forener hele menigheten seg med himmelens krefter og sammen priser de Gud. Gud påkalles og bes om å helliggjøre de gavene menneskene har båret fram, og forvandle dem til Jesu legeme og blod. Her gjenfortelles og gjentas ordene fra den første nattverd og forvandlingen skjer. (Ofte markeres forvandlingen med klokkeslag e.l.)

Her innvies vinen.

Det som skjer her er et under og dette bekjenner menigheten og takker Gud for.

Denne lange bønnen uttrykker at eukaristien (= nattverden) feires i samfunn med hele Kirken både i himmelen og på jorden og at offeret bæres fram for Kirken selv og for alle dens levende og døde (med)lemmer, som er kalt til å få del i frelsen, den som ble vunnet ved Kristi legeme og blod.

IV - KOMMUNIONEN

 * (= når vi spiser sammen)
 * (VI REISER OSS)


 * Presten innleder og alle ber sammen :Fader vår, du som er .....

FREDSHILSEN:

 * Presten sier: Herrens fred være alltid med dere.
 * Alle svarer: Og med din ånd.


 * Presten: Hils hverandre med fredens tegn.
 * Vi gir hverandre hånden og ønsker hverandre: "Guds fred" el. "Kristi fred".

(VI KNELER)

FØR KOMMUNIONEN

 * (sier / synger alle:)
 * Guds lam, som tar bort verdens synder, miskunn deg over oss. Guds lam, som tar bort verdens synder, miskunn deg over oss. Guds lam, som tar bort verdens synder, gi oss din fred.


 * Presten sier: Se Guds lam, se han som tar bort verdens synder. Salige er de som er kalt til Lammets bord.
 * Alle svarer: Herre, jeg er ikke verdig til at du går inn under mitt tak, men si bare et ord, så blir min sjel helbredet.


 * (Ved utdelingen sier presten): Kristi legeme (og blod)


 * Kommunikanten svarer: Amen.


 * (De som ikke mottar kommunionen, får isteden en velsignelse fra presten.)


 * Presten ber etter kommunionen:
 * La oss be: (VI REISER OSS)
 * (Bønn) ........ ...........
 * Alle svarer: Amen

KOMMENTARER
I Fadervår (bønnen Jesus lærte disiplene) ber vi om det daglige brød, som også innbefatter nattverdbrødet. Og vi ber om renselse fra synd, så vi kan være forberedt til å ta imot den hellige nattverd.

I fredshilsenen ber de troende om fred og enhet for kirken og for hele menneskeslekten og gir uttrykk for gjensidig kjærlighet (ved å hilse på hverandre).

Mens brødet brytes sies eller synges påkallelsen til Guds Lam (på latin: Agnus Dei), han som tar bort verdens synder.

Presten inviterer til måltidet og bekjenner sammen med menig-heten at han ikke er verdig til å ta imot denne gaven fra Gud.

Ved å svare amen, bekjenner vi at vi virkelig mottar Jesu legeme (og blod). Kommunikant betyr den som tar imot nattverden.

Her ber presten om at det mysterium vi nå har feiret må bære frukt i våre liv.

V - AVSLUTTENDE DEL

 * Presten sier: Herren være med dere.
 * Alle svarer: Og med din ånd.


 * (Presten velsigner menigheten - og ALLE KORSER SEG):
 * Den allmektige Gud, Faderen og Sønnen og
 * Den Hellige Ånd velsigne dere alle.
 * Alle svarer: Amen


 * Presten sier: Messen er til ende. Gå med fred.
 * Alle svarer: Gud være lovet.

UTGANGSSALME

 * Prest og ministranter går ut.
 * Alle blir stående til presten har forlatt kirkerommet.

KOMMENTAR
Her velsigner presten folket og han sender dem hjem, så alle kan gå tilbake til sitt eget og lovprise Herren.